"De som drømmer om dagen er bevisst mange ting
som unngår dem som bare drømmer om natten" Edgar Allan Poe
ARKANSAS
For ikke så lenge siden...
Hei!
UFO ADVARSEL PILOT FORSVUNNET TIL SJØS
- Hei. - Sara Hamilton?
- Ja, det er meg. - Denne pakken er til deg.
Endelig. Jeg hadde nesten gitt opp.
Den er din om du skriver under her.
Hadde du ikke dukket opp i dag, hadde det vært for sent.
Det visste jeg. Hvorfor tror du jeg er her?
- Vær så god. - Takk. Ha det hyggelig nå.
- Det skal jeg. Takk. - Takk.
Menneskeheten har lukket øynene for det som har vært ubehagelig.
I 1634 ble Gallileo kalt for kjetter
da han sa at det var jorden som snurret rundt solen.
Tross at det var et beviselig faktum
kostet det ham ikke bare hans anseelse
men han ble sosialt isolert helt til han døde.
I århundrer har tusener av mennesker sett ufoer
og hatt ulike former for nærkontakt med romvesen.
For over 3000 år siden avbildet mayafolket dem på sine fresker.
Men det var ikke før fotografiets tid mot slutten av 1800-tallet
at vi har kunnet avbilde bevis - fysiske bevis av observasjonene.
Men det holdt ikke.
Med vår iboende skepsis og tvil økte man mistro og dogme
som førte til en enorm tvil til alle bevis.
Iallfall for de som...
- Hallo? - Hei, Sara, det er mamma.
- Hvordan går det, mamma? - Det er bra.
Kan du komme på lunsj i morgen?
Tøyser du? Du vet at jeg skal reise bort.
Ja, det sa du jo. Jeg trodde det var neste uke.
Nei, det er denne helgen.
TETISARKIVET
- Kan du ikke få selskap av noen? - Må vi ta det igjen?
- Dette er for boka mi. - Jeg vet det, Sara.
Hør du hva du selv sier? Det er moderne tider.
Kvinner kan reise alene. Det må du akseptere.
Ikke den tonen. Jeg er moren din. Du tror visst jeg er forhistorisk.
Du er akkurat som faren din.
- Si at du ikke drikker igjen. - Selvsagt ikke.
Jeg hadde ikke tenkt å ta opp dette.
Tanta di sa at hun har lest en masse skummelt om det stedet du skal til.
- Vær så snill, mamma. - Ok, gjør som du vil.
- Ring når du har kommet fram. - Det fins ikke dekning i skogen.
Og det fins sikkert ikke wi-fi heller.
Jeg ringer når jeg er hjemme på mandag.
Ok.
- Lov å være forsiktig med bilen. - Ja, vi snakkes snart. Og jeg elsker deg.
Og fire levende skapninger dukket opp i midten av bildet.
Da skapningene beveget seg, beveget hjulet seg også.
Når skapningene fløt over bakken gjorde hjulene det også.
For skapningenes åndevesen fantes inne i hjulene.
Esekiel, kapittel 1.
Som profetien sa vil menneskeheten stå overfor en av sine store utfordringer
ved å måtte anerkjenne intelligent liv fra andre deler av galaksen.
Vi kan håpe at vi denne gang, tross det som skjedde Gallileo
slipper å vente 300 år på sannheten om disse ugjendrivelige bevis vi får i dag.
Det må være her.
FARE: BJØRN
Unnskyld! Jeg skal til kasernene. Er dette rett vei?
Kunne ikke Gud gjøre med dette?
Det lukter for jævlig når sjelen vår til slutt forlater oss, hva?
Det står nok ikke øverst på lista hans.
Etter 20 år i tjenesten lukter det like ubehagelig. Hvordan orker du?
Det skiller seg ikke fra en hjort eller et villsvin.
Jeg har snart fått nok, Joe.
Det er vel det eneste naturreservatet i verden der bjørnene ikke går i hi.
- Naturens uforutsigelige nykker. - Det hadde vært fint med vinterdvale.
Jo, men temperaturen påvirker deres atferd.
Og folk vet hvilke farer de utsetter seg for.
Det fins fareskilt ved alle innganger pluss at man må ha løyve.
Bortkastet tid. Jeg vet ikke hvorfor dere elsker byråkrati.
Det virker som du har litt å gjøre.
- Det er best du setter i gang. - Ja, det er nok det.
Du får ha meg unnskyldt.
Ring eller oppsøk meg når du vil.
- Mi casa su casa, og alt det. - Ja da.
Har jeg ikke sagt at du ikke skal fotografere! Dra til helvete!
Herregud.
Jøss.
- Joe... ikke sant? - Ja da. Du må være journalisten.
Ja, noe sier meg at du visste det før du skremte livet av meg.
- Sara Hamilton. - Ja, det burde være meg.
Bra du tok med løyve og kom i tid. Andre burde lære av deg.
Jeg hadde ikke noe annet valg. Han i telefonen var sykt nøye.
Det var nok meg du pratet med.
Man må være forsiktig. En del er smart for sitt eget beste.
- De innser det først når det er for sent. - Ok, jeg skjønner.
Vi må vite når folk kommer så vi kan beskytte dem.
Det vanskeligste er ikke å komme inn. Det er...
...å komme ut... levende.
- Ja, bjørnene. - Akkurat.
Jeg så oppstandelsen ved elven.
Jeg håper han der oppe ikke gir oss problemer.
Vi begynner der inne, så du trenger ikke uroe deg.
- Skal vi begynne? - Jeg følger deg.
- Hva syns du? - Det er fantastisk.
Jeg er spent på hva som fins der inne.
Jeg tror ikke du vil bli skuffet.
Mennesket trenger noe å holde fast ved. Når man ikke riktig forstår det
tar man sin egen uvitenhet som sannhet.
For en herlig filosofi.
Det må finnes dokumentasjon av det som skjedde.
Det fins ingen bevis fra kasernene sto ferdige og til de ble forlatt.
- Offisielle bevis, hva? - Ja, noe annet kan jeg ikke si.
Men jeg må advare deg. Det skjer merkelige ting her.
- Vær stille. - Hva er det?
Gjør akkurat som jeg sier.
På tre... vil jeg at du løper ut av skogen så raskt du kan
mot kasernene, som om livet ditt hengte på det.
Ingen spørsmål nå, for Guds skyld. Bare løp.
Hva du enn hører, se deg ikke tilbake.
Én...
To...
Tre! Løp, Sara!
Hjelp!
ADVARSEL MILITÆRT OMRÅDE
Kom an! Du våger ikke, hva?
Hadde du ikke kunnet valgt en bedre anledning? Vi har gjester.
Kom an! Hvor faen er du?
Du forstår visst ikke hvem som bestemmer, hva?
Å, herregud.
- Din jævla villmann! - Se opp, Joe!
Jøss, ED.
- Kjenner du ham? - Ja, alle kjenner ham. Det er ED.
- Har jeg ikke nevnt ham? - Nei, det har du ikke.
Rarere kan man ikke bli.
Men han har hjertet på rette stedet, hva?
- Jøss, Joe! - Jeg fikk det på gjerdet.
- Du må på sykehus. - Det er ingen fare.
Ja, akkurat, Joe... Han har førstehjelp hjemme hos seg. Han syr det.
- Du spøker, hva? - Nei, det er ikke første gangen heller.
- Kom an! - Bor han der nede?
Nei, i en husvogn i skogen på andre siden av brakkene.
Hvis vi går denne veien, slipper vi å treffe vår venn der ute igjen.
- Skal vi bare gå ned der? - Kom an. Det blir morsommere sånn.
ED er den som passer stedet. Han skremmer bort nysgjerrige øyne.
Selv bjørnene er redde.
- Er han stum? - Ikke akkurat.
Han er bare ikke så pratsom. Men han er belest.
Her var offiserenes rom.
Og lengst borte kommandantens kontor.
Hvorfor fantes det en et barnerom?
Noen av offiserene hadde med familiene sine.
Det ble sagt at kvinnene ble mer fruktbare i skogen.
Det var en produktiv tid for noen av dem.
Kom, dette vil du like.
Nei, la det være. La meg vise henne.
- Hva er galt med ham? - Ikke noe. Han er bare litt for grundig.
Det var her de kom til høyere etasjene.
Der fantes biblioteket, salong og soverom for underoffiserene.
- Og der nede? - Helvete.
- Det overrasker meg ikke. - Ja, porten til helvete, iallfall.
Marshalls molekylære lab og våpentunnelene lå i lavere etasjer.
Stikker du hodet inn høres fremdeles skrikene fra de fangede sjelene.
- Du tuller med meg, hva? - Det får du avgjøre.
- Å, herregud. Hva var det? - Merkelige ting skjer fremdeles her.
Om det du sa ikke var spøk, stikker jeg herfra med en gang.
Ja, vi kommer. Ta det rolig.
Han vil at vi skal skynde oss. Ikke bry deg om ham.
Det er nok ikke så bra om du snuser rundt her helt alene.
Men jeg skal lette på nysgjerrigheten din.
Noe som virker logisk, takk. Jeg mener alvor.
Forstår du alt han sier?
- Har du noensinne hatt en hund? - Ja, da jeg var barn. Chewie.
Selv om Chewie bare bjeffet, så forsto du hva hans sa, hva?
Akkurat. Tenk om du har fått sjansen og drukket noen øl med ham.
Din kommunikasjonsevne hadde nådd et helt nytt nivå.
Sånn har jeg ikke tenkt på det.
Ja, sannheten er oftest mindre komplisert enn den virker.
Det var det jeg mente da vi snakket om alle ryktene som florerte.
- Ja, og skrikene vi nettopp hørte? - Ja, hva tror du?
Det var lyden av nordavinden som blåste gjennom ventilasjonen.
Det skremte livet av meg.
Fantasien kan være menneskets verste venn. Ikke sant, ED?
Er det på tide å gå ned i underverdenen?
Ikke ennå.
Dette er en port som leder rett ut.
Tetisregionen var et sted der vitner så mange ufoer.
Kosmiske anrop forårsaket av bombene i Hiroshima og Nagasaki.
En av de mest bisarre episodene med ufoer som er registrert
skjedde akkurat her.
15. oktober 1946
krasjet en bemannet farkost i Rocky Mountains bak meg.
Militæret gikk raskt inn. En 25 km radius fra krasjstedet
ble stengt for sivile.
Det var umulig å få tilgang til skogen
i de fire årtiene som militæret var her.
Men under den oktoberkvelden før militæret kom
bevitnet en lokal mann hendelsen og han tok et foto.
Fotoet ble publisert i media, som fikk staten til å starte en kampanje
der man skjulte sannheten.
I fotoet tatt av en sivil, kan vi se bildet
en flygende tallerken og to menneskelige figurer.
Deres kroppsmål avvek betydelig fra den menneskelige normen.
Den offisielle versjonen var at et militærfly krasjet
forårsaket av rotasjonsenergi.
Samfunnet sørget tapet av sine flygere
hvis lik blir sagt ha blitt funnet nær flykroppen.
Hva skjedde med den tredje figuren?
Når de våkner opp etter vinterdvalan har de stor appetitt og sexdrift.
Det er brunstsesong og de blir aggressiv på grunn av mangel på hunner.
- Hvorfor er det så få hunner? - Det må vi spørre han der oppe om.
De tror de er jungelens konger.
De har ingen respekt for oss mennesker.
Sara?
Kom hit til meg. Det er ingen fare.
Kom hit.
ED! Vennene dine er tilbake.
Følg ED. Det kommer til å gå bra.
Løp, Sara!
Du hørte at sjefen klaget, hva?
Vi får problemer om han får vite det.
Du er ferdig.
Tror du at han klarer seg?
- Jeg trodde ikke du skulle komme tilbake. - Slapp av.
Dette vil de respektere.
Jeg tror de har løpt hjem.
ED! Du kan ta fram sysakene nå.
Hvor skal du nå? Nei, ED, la det være.
Jeg vet hvordan dere er. Dere kommer begge ille ut.
Ok, gjør som du vil da. Akkurat som alltid.
Du kan forklare senere.
- Kommer han til å drepe den? - Nei... jeg håper ikke det.
Han vil lære den en lekse på sin måte.
- Burde du ikke bli med? - Vel...
Unnskyld.
- Vil du at jeg hjelper deg? - Nei.
Jeg trenger å friske opp mine sykunnskaper.
- Får jeg se? - Ja, selvsagt.
"Når katten er borte..." ED liker ikke når man roter i sakene hans.
- Ledet ikke Dr. Marshal laboratoriet? - Ja, det gjorde han.
Og...
...han var EDs pappa.
Du hørte rett. ED ble født og vokste opp her i skogen. Han kjenner ikke til annet.
Derav hans nære forhold til skogens dyr.
Alle trodde han forsvant i eksplosjonen
som drepte foreldrene og ødela kasernene.
Han gjemte seg i skogen og vokste opp som en villmann.
Hadde han ingen andre slektninger?
Det må ha vært noen, men dette var den eneste verden han kjente til.
Da var broderiet klart.
Han vil ikke legge minnene bak seg.
Han følte nok at det var hans ansvar å fortsette pappaens arbeid.
- Får jeg se? - Er du inne i forskning også?
Selvsagt. Ingen hemmeligheter her. Ikke før ED kommer tilbake.
Bli her. Jeg er straks tilbake.
ED!
ED! Hvor faen er du, kamerat?
Hallo?
Hva pokker er det?
Joe! Joe!
Kom an, din jævel!
Sara?
Sara, våkn opp. Hører du meg, Sara?
Drikk litt vann.
Takk.
- Jeg kunne ikke finne deg. - Hva?
Jeg gikk forbi her for 10 minutter siden og du var ikke her.
Jeg tror du har opplevd en nærkontakt.
Av fjerde grad. Vet du hva det betyr?
Bortføring.
- Hva er det? - Jeg vet ikke.
Joe, hva faen er dette?
Å, herregud.
Jeg skal prøve igjen.
Zentih til basen. Hører dere?
Zenith til basen. Hører dere?
Faen! Jævla dritt-teknologi.
Jeg har prøvd 30 ganger. Det er over.
- Hva har hendt med ED? - Aner ikke.
Jeg husker ingenting. Jeg våknet der borte.
Sara... jeg har også et merke på ankelen.
Vi må vekk herfra nå. Vi er altfor synlige her.
Jeg vet et tryggere sted.
- Vent litt. Hvor er kameraet mitt? - Jeg har det.
Vi må tilbake til kasernene.
Det er ingen fare. Kom an.
Du kan hvile her.
Ok. Prøve å slappe av og vent på meg her.
- Jeg skal sjekke hva det var. - Vær forsiktig.
Det er ingen fare. Jeg er straks tilbake.
Hva har du gjort med meg?
Han må ha mistet den.
Hallo? Hallo?
- Her er vi igjen. - Jeg vet det, vi er på vei igjen.
Jeg hater humpene. Veien er ujevn.
- Andre pleier å sakte ned. - Ikke jeg.
Vi tar kanskje ting for gitt. Folk tror at de lever for evig.
Det kan slutte når som helst. Kanskje det er en mening med hvorfor vi er i bilen.
- Ja da, vi gikk på samme skole. - Ikke prat tull.
Jeg leste det i en selvhjelpsbok. Det sto at det bare er en nedtelling.
Du leser for mye.
Hver dag bortkastet, som en ørefik mot drømmene dine.
Hva skjer...? Det er sant. Vår tid kan løpe ut når som helst.
- Nonsens, kvinne. - Det er ikke tull.
Vet du hvor drømmene mine begynner og slutter...? På sofaen.
En fotballkamp og en iskald øl.
- Da kommer jeg ikke for sent. - Du er håpløs.
Hjelp! Er det noen som hører meg?
En nærkontakt nær... kasernene.
Jeg ble overfalt...
- Bjørnene har gått for langt nå. - De bryr seg visst ikke.
Hvis det var opp til meg, ville jeg løst problemet med en gang.
Dette er 03. Basen, hører dere?
Vi har en mulig kode 86. Hvordan skal vi handle?
- Bare kjør dit. - Ja.
Jeg vil gjerne fange bamsen. Og når jeg gjør det, blåser jeg skallen av ham.
Dette er 03. Vi avventer ordrer. Hører dere?
Vi hører. Kasernene er forbudt område.
Fortsett deres normale rute. Over og ut.
Forstår. Vi avlyser. Vi fortsetter den normale ruten.
De bryr seg ikke. Jeg vet ikke om vi skal fortsette.
Hva? Hvis vi ikke drar, så blir det for sent, som vanlig.
Jeg er alltid forsiktig.
FARE: BJØRNER
Joe!
- Ikke la meg være alene. - Det er ok.
Jeg ville bare prøve noe. Kom an. Du kan bli med meg.
Den prøver å angripe meg, Joe. Hvor skal vi?
Inn i helvete, Sara. Denne gangen er det alvor.
- Vi burde være tryggere der. - Ja, jeg tror det.
- Den jævelen er tilbake. - Kom an, skynd deg.
- Klarer du det? - Ja. Jeg veit ikke hvor jeg skal.
Faen!
Din jævel...
Joe, hva er det som skjer?
Joe, vær så snill!
Det er ok...
Slapp av. Vi fikser det.
Vi må fortsette framover.
- Jeg er ikke så sikker på dette. - Stol på meg, Sara.
Det var ingen jævla bjørn, Joe.
Nei, det var ingen jævla bjørn. Kom an!
- Kan du høre skrikene? - Ja. De kommer derfra.
Ja, det er dit vi er på vei. Den nordre tunnelen går mot bilporten.
- Hei, der borte. - Hvor?
- Bak buskene. Ser du ikke? - Jeg ser ikke noe.
Slapp av, Sam. Jeg tar meg av det.
Jeg vedder på at den jævelen skal ta den jenta.
- Vi burde be om forsterkninger. - Hvordan skal vi gjøre det nå?
Det er det siste vi kan gjøre. Du tok meg hit. La meg avslutte dette.
Dette er vilt. Vi burde be om forsterkninger.
Dette er ikke riktig.
Basen, det er 03. Hører dere?
Det er 03, hører dere?
- Ber om forsterkning til kode 86. - Jeg hører dere. Bli i bilen.
Dere skulle fortsatt vanlig rute. Vi sender forsterkninger. Over.
Hei, hvor er du? Jeg vet at du er der.
Vil du slåss med meg, hva? Kom an!
Jeg vet at du er der, din jævel! Hvor er du?
Kom an! Jeg vet at du er der. Hjelp! Hva faen!
Vil du slåss, din jævel?
Will?
- Er du ok? - Ja.
- Jeg vet ikke hva som er galt med meg. - Det er nok bare nervene.
- Vi må fortsette, dessverre. - Jeg vet det. Kom an.
Det er ED.
Herregud... Jeg visste at det var noe galt med ham.
- Ikke tale om, Sara. - Hvorfor løper du ikke til ham, da?
- Jeg er heller ikke sikker. - Menn er så dumme iblant.
- Der er den som angrep meg, Joe! - Løp!
Herregud, hva faen er det?
Det er ingen fare.
Det er ingen fare. Vi er trygge nå.
Du klarer dette. Vi kommer til å klare oss.
Vi skal komme ut herfra.
Will!
Vi skal gjennom bildene bevise at det ikke råder noe tvil
hvilke type eksperiment Dr. Marshal og kona utførte her nede
- under militærbasen.
Dere lurer vel på hva som hendte med utenomjordingen som overlevde.
Uten fysiske bevis på at den noensinne har eksistert.
Kanskje den ble ødelagt i eksplosjonen som drepte legen...
Jævla psykopat.
...ettermiddagen 30. april 1946
overbeviste Magda Goebbels Adolf Hitler og Eva Braun
- om å fingere sin egen død og flykte til Sør-Amerika.
Det er opp til deg hva du skal tro på.
Det gjør du selv.
Hva?
Hva er det der for dritt?
Sara? Kom an. Jeg tror den er borte.
- Hva er det som skjer, Joe? - Hvordan skal jeg vite det?
Ta hånda mi... Du klarer dette.
Det kommer til å gå bra.
Kom an. På tre... løper vi. Ok?
Én...
To...
Tre, kom an! Løp!
Inn her.
- Joe, hva gjør du? - Jeg er lei for det, Sara.
- Du kan ikke forlate meg her. - Jeg kommer tilbake. Jeg lover.
Uansett hva som skjer, vit at jeg er lei for det.
ED, den er død! Hører du meg?
Joe! Er du ok!
Herregud. Hva har de gjort med deg?
Nei! Nei!
Unna vei. Du duger ikke til noe, misfoster.
Å, min lille søte. - Hold henne for meg, gutt.
Hold kjeft, ludder! Har du pisset på deg?
Jeg er luta lei av disse hysteriske jentene du kommer med, ED.
Slutt å pipe som en liten gris.
Det ser bra ut.
Faen også.
Dette forsterker din fertilitet, så du blir en ekte kvinne.
Sånn ja.
Akkurat som jeg gjorde da jeg var på din alder.
Du kan la ham gå. La ham vite.
Sånn ja. Lagarbeid og koordinasjon. Pappaen din ville vært stolt.
Sånn ja... Bli her og pass ham.
Og ikke ta på deg selv.
Jeg går og ser til de to andre.
Joe! Joe!
Så... du må være Sara.
Ja.
Det stemmer. Jeg er fru Marshal.
Er det noe jeg kan hjelpe deg med?
Jeg... Har du sett skogvokteren?
Jeg vet ikke hvordan jeg skal forklare det, men...
Vi var utenfor... og en bjørn angrep oss.
Det fins ingen bjørner i hagen min, lille dame.
Jeg trodde at du hadde funnet ut det alt.
Jeg har ingen anelse om hva du prater om.
Dette utvikles riktig bra, vennen.
Det er en liten jente, akkurat som mamma.
Hva gjør du med meg?
Ikke vær utakknemlig, Sara.
Lærte du ikke manerer på skolen?
Din jævla psykopat.
Joe!
I tre årtier har vi prøvd framavle en kvinnelig hybrid.
Til slutt har vi visst funnet rett formel.
Tenk om legen hadde fått se dette.
Han ville ha vært så stolt at vi avlet fram to små jenter.
Dette skal ikke skje.
Din syke kjerring!
Dø og brenn i helvete!
Joe? Joe?
Løp, Sara! Ikke se deg tilbake.
- Hvor er du? - Ta deg herfra, vær så snill!
- Jeg flykter ikke uten deg! - Ikke kom hit, Sara.
- Hva faen foregår? - Avslutter det Gud startet.
- Du kan prate, din jævel! - Alle her prater, søta.
Jeg er lei for det, Sara.
Du er en hybrid, Joe.
Akkurat som datteren din.
Vi er familie nå, Sara. Det er bare å akseptere.
Nei! Nei!
Ifølge min etterforskning hadde Dr. Marshal tre sønner.
To har vi sett løpe omkring i laben som barn.
Den lubne og den med et merke i ansiktet.
Siden det tredje barnets identitet er ukjent
så kan man anta at...
- Hjelp! - Ro deg ned.
Vi kan gå til bilen min, men jeg må jobbe.
Jeg er straks tilbake.
Vi skal få deg i sikkerhet. Litt varm mat.
Det blir bra, hva ?
Har du sett første episode av dokumentaren?
Hva syntes du?
Jeg har elsket å leke med kameraet...
...så lenge jeg kan huske.
Hvilken dag som helst nå...
- Tror du det? - Ja, ja.
Det er utrolig hvor raskt de vokser. Det får du oppleve.
Sa han ikke at du hadde blitt bortført?
Av utenomjordiske, hva? Det er klart han gjorde.
Han er en riktig jævel. Han er for faen en hybrid.
Og når moren hjelper til å øke fertiliteten...
Han vet hvordan han skal håndtere sånt som skal bli små...
...nakne belønninger.
Interessant, hva? Hvis vi klarte å ta fram en kvinnelig hybrid.
Jeg kan ikke engang tenke meg hva som vil skje.
"En ny rase," sier mamma. "Det var din fars drøm."
Det er problemet. Alle er så opptatt av drømmene sine.
Du må være forsiktig. Være forsiktig med hva du ønsker.
Blir det sant og det ikke er som du ville, er du kjørt.
Da er det slutt og hva skjer siden?
Det fins ingen vei tilbake. Punktum finale.
Det er knusende.
De blir verre enn menneskene, og de er ille nok.
Syns du ikke?
Hvordan kan noen tro at utenomjordingene kommer tilbake?
Hva tror de fins å oppdage i dette hjørnet av galaksen
som er befolket av en verdiløs
miserabel, egoistisk, ynkelig art.
Forstår du hva jeg mener? Forstår du?
Du skjønner, hva?
Du skal ikke stjele. Du skal ikke vitne falsk mot din neste.
Du skal ikke begjære din nestes hustru.
Ikke deres rumper, deres hjem, deres okser.
Du skal ikke drepe! Hva faen er det?
Å, herregud. Dere må ha vært helt borte da dere lot håndlangerne bestemme.
Det var oss de skapte. Og de brukte all den dritten de kunne finne der oppe.
Det er i oss. For helvete!
Å, herregud! Jævla mennesker. De er faen meg verst.
Det er bare et spørsmål om tid.
Et dumt jævla renkespill.
Unnskyld, det var ikke meningen å skrike.
Det var ikke vondt ment. Ok. Det kommer til å gå bra.
Vi skal få deg hjem. Slapp av. Ok?
Ok. Så fint.
Vær litt mer forsiktige... Herregud.
- Ingen spor av Sam, sir. - Han er litt vågal.
Hjelp! Hjelp!
Hva i helvete?
Ro deg ned. Ingen fare.
Hva har skjedd med deg, lille frøken? Var det bjørnene?
Slapp av. Du er trygg nå. Se på meg. Du er trygg.
Sett henne i bilen og gi henne noe beroligende.
Hva er det som skjer her? Er du ikke ferdig med dokumentaren?
Jo... Nei, jeg jobber med en oppfølger, så det er jeg vel ikke.
Jeg vet ikke hva som har hendt. Jeg så henne da hun løp fra kasernene.
- Hva har hendt henne? - Aner ikke. Hun er helt gal.
Hun pratet om en bortføring og om en kvinne i sykepleieruniform.
- Hun er ko-ko. - Så du Joe der?
- Snakker om sola. - Vent i bilen, tulling.
Jeg vil høre hvilken syk historie han vil komme med...
- Jeg er lei for det. - Er du?
Hva faen er det som har hendt? Kan ingen fortelle hva som foregår?
En politi er bitt i hjel. Og nå dukker en jente opp og er helt forvirret.
Hun babler om en bortføring. Hvorfor har du ikke ringt?
- Er jeg den eneste friske her? - Jeg er lei for det.
- Det har du alt sagt. - Karene ble litt for...
Herregud.
Det ser ut som du fått litt jobb. Sett i gang, nå.
Ja, det er nok best.
Du får ha meg unnskyldt.
Kom og finn meg når du vil.
Svin!
Unnskyld?